Detta har hänt...
-Arman, hur är det? -Framgångsrikt.
-Vem kör mig ikväll? -Jag.
-Jag trodde inte att du körde längre. -För dig gör jag det.
Du lät Jalal kontrollera shuran och nu hotar han att starta krig.
Du var Haqqanis högra hand. Du kunde ha stoppat Jalal.
Men du måste bestämma dig...
är du med mig,
eller emot mig?
Det jag vill ha...
...är vad din far ville.
Han ville ha fred.
Upphämtningsteamet som söker mig i Kohat.
Jag måste få veta var de är.
Kommer du att överlämna dig till dem?
Ja.
Umair Asgher Road.
-Vad händer? -Upphämtningsteamet i Kohat.
Polisen hittade deras gömställe.
Han har samlat på sig makt så mycket fortare än jag trodde var möjligt.
Skydda Jalal och vi skyddar oss själva.
Amerikanerna då?
General Aziz måste svara på deras hot med egna hot.
Minst sex fordon kan ses här på väg norrut till afghanska gränsen,
alla med en last på fem kiloton kärnvapen.
Vad händer, Carrie?
Jag har en ledtråd om färdregistratorn.
Tappar höjd. Påbörjar autorotation.
Förlåt, älskling.
Undan, undan.
World Trade Center. Torn nummer ett brinner...
Jag missade nåt förut.
Jag får inte låta det ske igen.
En amerikansk krigsfånge har konverterats.
Du är en skam för ditt land, sergeant Nicolas Brody.
Du är en förrädare och terrorist och det är dags att betala.
Anklagar du mig för nåt?
Minns du faktiskt inte?
Minns vadå?
Vi kan ha att göra med en komprometterad agent.
Din relation var så komplicerad att du ljög om den.
Ja, den är komplicerad. Jag förlorade sju månader av mitt liv.
Till min ryska kontakt.
Fungerar vår strategi?
Du blir fokus för en utredning
som kommer att definiera ditt liv.
Inte alla problem i Mellanöstern
förtjänar en militär lösning.
För hela landet blev galet efter 9/11.
Carrie, du är inte dig själv.
Jag pusslar fortfarande samman allt.
Snälla, säg att du har den.
Finns det ingen gräns?
Jag tror dig. Ingen annan gör det.
Mår du bra?
Vad är det som...
Vad hände?
Det är nåt jag hörde.
Jag måste skriva ner det innan jag glömmer.
Vad är det?
-Bevis. -På vad?
Det är bäst att du inte vet.
-Drick. -Tack.
Kan du köra mig till Bagrams flygfält?
Så klart. Men varför?
Det är nån där som jag måste prata med.
Hur snart kan vi vara där?
Om sex timmar, om vi har tur vid gränsen.
Är det svaret från din regering?
Herr president, jag försäkrar er.
Pakistan står sida vid sida med USA
i jakten på rättvisa för president Warner.
Jag trodde jag var tydlig. Ge oss Jalal Haqqani,
annars hämtar vi honom själva.
-Sir, vi vet inte var han är. -Det vet ni.
Han är i det jävla...
Khyber Pakhtunkhwa.
Det sa er premiärminister själv.
Herr president, hans poäng med Khyber
var inte att Jalal är där.
Poängen var att området är enormt.
Hundratusen kvadratkilometer.
-Hundratusen? -Ja.
Och hur stor är er armé, en miljon man?
Mindre.
Låt oss säga 999 000.
Vad sägs om att låta en del av dem söka?
Om de skulle ge sig iväg för att försöka hitta honom?
Eller är de för upptagna med det här?
Med att ställa upp robotlavetter vid gränsen.
Taktiska kärnvapenspetsar riktade mot våra män i Jalalabad.
Nå?
Herr president...
-ni gav oss inget val. -Så klart vi gjorde.
Inte när ni hotar att invadera vårt land.
Nej, vi sa, ge oss Jalal. En man.
Ert gensvar var att rikta in er på 20 000 amerikanska soldater.
Ni säger att ni inte har nåt val.
Vi har inget val. Jag vet inte
hur mycket tydligare jag kan vara.
Herr president.
Om era trupper korsar vår gräns...
kommer vi att försvara oss med allt i vår arsenal.
Herr ambassadör.
Vad tänker de?
Precis vad du hörde.
Vill de att vi ska avfyra våra missiler?
-Det tror jag inte. -Det är vad som kommer att ske.
Våra generaler backar inte undan. De kan inte.
-Jag vet. -Det är vårt land,
som den mannen, Zabel, har beskjutit sen 9/11.
Jag tror inte att det hjälper att se det så.
-Men det är sant. -Det är också sant...
att vår president är död.
Mannen som säger att han gjorde det, gömmer sig i ert land,
och ert officiella svar är att det inte finns nåt ni kan göra.
Och medan vi diskuterar det, är det två arméer
som praktiskt taget stirrar ner varandra över gränsen.
Vi är så här nära utplåning.
Ingen backar undan.
-Vi måste acceptera att... -Vad föreslår du?
Att vi ändrar på diskussionen.
Lite god vilja just nu, från er,
når långt i att främja en dialog
som är mycket bättre än den vi precis hade.
Jag lyssnar.
Vi har ett halvt dussin specialagenter i ett fängelse nära Kohat.
Vad gjorde de i vårt land?
Jag ber dig att ignorera det nu och fokusera på att släppa dem,
vilket ger mig den ammunition jag behöver för en moderat stämning
i ovala rummet.
Ambassadören.
Vi har en riktig kris här.
Ingen har gjort nåt än, men det här...
det kan hastigt rasa samman.
Jag ska se vad jag kan göra.
Tack.
Städa upp allt. Sätt igång.
Goda nyheter.
Pakistan har hållit stånd.
De sa att om amerikanerna kommer efter mig,
ska de se det som en krigshandling.
Vad ska jag göra nu?
Ge mig råd.
Som du gav min far råd.
Gör det du gör,
samla män och vapen.
Och håll dig gömd.
Gömma mig?
Är det ditt råd
till mannen som sköt ner den amerikanska presidenten?
Det är bara vad du har fått folk att tro.
Och som ett resultat
finns fler än 20 000 amerikanska soldater i Afghanistan.
20 000 fler
måltavlor.
Alla fokuserar på Pakistan.
Det sista de väntar sig är en attack från oss.
En attack för bara med sig fler amerikaner.
Jag förstår,
du är rädd för att strida.
Jag stred mot amerikanerna
när du sög på din mors bröst i Quetta.
Jag är inte rädd.
Men jag är inte dum.
Hitta ett mål åt mig.
Amerikaner.
Bagrams flygfält
Vi är på basen.
Men det här är så långt som jag kan köra.
Hur nära är hangar 23?
Vi står utanför den.
Var det härifrån som presidentens helikopter lyfte?
Ja.
Möt mig här om 15 minuter.
Jävlar. Vem släppte in dig?
-Jag har nåt att visa dig. -Inte intresserad.
-Var är din säkerhetsbricka? -Du måste titta på det här.
-Hur kom du in? -Jag vet att jag ställt till det för dig.
Du fick mig degraderad.
Jag försökte ta reda på hur presidentens helikopter kraschade.
-Nu vet jag. -Tänker du gå,
eller måste jag kasta ut dig?
-Chip light, motor två. -Hallå?
-Vakten, tack. -Brand, nödhandtag aktiverat.
-Tappar höjd. -Worley.
-Blind nedstigning. -23.
Varning för terräng. Inta kraschposition.
Ursäkta, falskt alarm.
Du uttalade det fel.
Det är en landningsmanöver.
Vad är det här?
Jag hittade färdregistratorn från presidentens helikopter.
-Chip light. -Vad är det?
Det betyder att det finns metall i oljan som inte borde finnas där.
Man landar omedelbart.
De befann sig över bergen.
Ja, så de återvänder till sin avgångsplats, Steedley.
Brand...
Vad betyder nödhandtaget?
Det är ett handtag för brandsläckaren.
Men vid det laget, när motorn stannat...
-Krasch. -Nej.
Inte än.
De tappar höjd.
Autorotation.
En kontrollerad nedstigning till en början, men...
ingenstans att landa.
Varför anropade de inte nån för att berätta vad som hände?
Det är flyg, navigera, kommunicera.
De... kom aldrig förbi steg ett.
Jag placerade honom på helikoptern.
Carrie. Jag har varit så orolig.
Var tusan är du?
På Bagrams flygfält.
Jag visade precis en avskrift av färdregistratorn
för chefsmekanikern här. Han bekräftade.
Presidentens helikopter sköts inte ner.
-Vad hände? -Motorproblem.
Han vet inte exakt vad det var. Ett turbinblad kanske.
Hög höjd, fulltankad, han gissar att de
flög i 130 knop för att upprätthålla rotorhastigheten när de kraschade.
En olycka.
Ja.
Vi måste få dig och färdregistratorn tillbaka till DC.
-Genast. -Jag har den inte.
Du sa ju precis det.
Jag hade den.
Yevgeny stal den av mig.
Vad pratar du om för avskrift?
Jag skrev ner det själv från det jag hörde på färdregistratorn.
-Vad du hörde. -Ja.
Så vi har ingenting.
Jag hörde det. Jag hörde det från den jävla svarta lådan.
Och ryssarna har den nu.
Hundra procent.
Säg inte att det är ingenting. Säg inte det.
Du har ingen trovärdighet, Carrie.
Du befinner dig nånstans
mellan en agent på flykt och ett hot mot nationens säkerhet.
Okej, vet du vad? Du får göra nåt.
Fråga ryssarna vad de begär för att få tillbaka den.
-Okej. -Okej, vadå?
Jag ska prata med ryssarna.
Men det är dags att du överlämnar dig.
Är du okej?
Inte direkt.
Är vi klara?
Nej.
Gissa vem som dök upp på Bagram i morse.
Carrie Mathison.
Hon smög sig tydligen in på basen, vilket inte är så förtroendeingivande
med tanke på att vi befinner oss i en nationell säkerhetskris.
Vad var hon ute efter?
Vad?
Vad gjorde hon på Bagram?
Poängen är att hon är tillbaka i Kabul.
Vi måste hitta henne. Hon borde vara här
och svara på frågor om presidentens helikopter,
och sin ryska polare och hur specialstyrkan
som skickades ut efter henne, hamnade i fängelse i Pakistan.
-Var det hon? -Vem annars?
Det är dags att ta henne i förvar igen.
-Eller hur? -Ja.
-Samla ihop ett team. -Jag ska se vilka som är tillgängliga.
Ambassadören.
Tack för att du träffar mig på så kort varsel.
-Det lät viktigt. -Det är det.
Jag antar att du har sett satellitbilderna.
Taktiska kärnvapen längs gränsen som riktas mot våra trupper.
Pakistan.
Ett mål.
Bara en enda stridsspets...
provocerar fram ett överväldigande svar från USA.
Jag är glad över att kunna säga att det inte har med oss att göra.
Det kanske det har.
Minns du Carrie Mathison?
Hon har varit på en bilresa genom stamområdena.
Med Yevgeny Gromov.
Men han skulle hålla sig undan henne.
Hon också.
-Och vi var överens. -Ja.
Det blev inte så.
Vad gjorde de?
De sökte nåt.
En färdregistrator från presidentens helikopter,
som kraschade för en vecka sen.
Och de hittade den.
Den visar att det som händer nu,
denna krigshandling...
är baserad på en lögn.
Jalal Haqqani påstår att han sköt ner helikoptern.
Det gjorde han inte.
Det var ett motorfel.
En olycka.
Visste du inte det?
Hur skulle jag veta det?
Eftersom Yevgeny tog färdregistratorn.
Han stal den från Carrie, vilket betyder...
att din regering nu har den.
-Du säger det här... -För att det är sant.
Nån i din regering har den svarta lådan.
Det måste finnas ett pris för att vi ska få tillbaka den.
Jag frågar. Vad är det priset?
Ta reda på det. Hör av dig.
Behöver du verkligen den?
Förhoppningsvis inte.
Vem är där inne?
Ingen, gissar jag.
Kanske ryssen
som dumpade mig i staden innan du plockade upp mig.
Det är här han bor.
Men han är nog i Moskva, och funderar på hur han kan jävlas med mig.
Håll utkik.
Jag visste att han inte skulle vara där, men jag trodde det skulle finnas nåt.
Nån ledtråd till vad vi kunde göra.
Inte bara ett kalt rum.
Vad gör vi nu?
Jag vet inte det heller.
Jag grävde ett gigantiskt hål och jag kan inte...
Jag ser ingen utväg.
För bara några dagar sen var det ett ögonblick,
och vet du vad jag tänkte?
Jag klarade det.
Jag vann.
-Victor. -Saul.
Det var snabbt, tack.
Tacka mig inte än.
Jag riktade din begäran till några personer här på ambassaden,
och ingen hade hört talas om denna färdregistrator.
Du måste fråga Moskva.
Det gjorde jag.
På högsta nivå.
Du är, hur är det man säger...
inne på fel spår.
Victor, jag ber om ursäkt.
Jag behöver din hjälp att läsa mellan raderna.
Det finns inget mellan raderna, Saul.
Det måste det finnas.
Jag vet att Yevgeny Gromov tog färdregistratorn.
Vem sa det? Carrie Mathison?
Vem som sa det spelar ingen roll. Det är ett faktum.
Så antingen har Yevgeny den...
Det har han inte.
-Då har er regering den. -Det stämmer inte.
Hur som helst måste det finnas ett pris. Det måste det finnas.
Victor.
Vi talar om ett kärnvapenkrig.
Jag vet.
Ert land blir indraget i vilken konflikt som än bryter ut.
Det här kan inte vara ditt svar.
Vad sa de?
Jag har gjort vad jag kan.
I Moskva.
Hur lät det exakt?
Vi har vad vi vill ha.
Hallå!
Vad gör du?
Ur vägen!
Idiot.
Inte du.
Rör dig inte.
Det räcker!
Ursäkta. För bakhållet.
Du har gjort värre.
Det var inte personligt.
Du tog nåt från mig. Jag vill ha det tillbaka.
Färdregistratorn. Vad kostar det?
Saul Berenson frågade precis samma sak.
Och vad sa du till honom?
Vi sa att det inte finns nåt pris när det gäller honom.
Men för dig kan det finnas ett sätt.
Vad menar du?
Saul har en agent i Kreml.
Den personen har skickat honom information i decennier.
Inte en flod. En droppe i taget.
-Nu och då. -Vänta.
Det är hemligheter som bara kan ha kommit från nån
-på toppnivå. -Nej, det är inte sant.
Jo, det är det.
Det finns ingen sån person. Det skulle jag veta.
Efter alla dessa år skulle jag ha märkt det.
Det är bara en historia som Saul hittat på.
Det är vad han vill att du ska tro.
Men...
det finns ingen annan förklaring till skadorna som åsamkats mitt land.
Den agentens identitet är det enda
värt mer för mitt land, än att se USA
självförstöras vid pakistanska gränsen.
Även om den personen existerar...
Det gör han.
Saul kommer aldrig att avslöja honom.
Inte för mig, inte för nån. Det är hans enda budord.
-Man avslöjar inte en kontakt. -Jag vet det.
Så det finns inte mer jag kan göra.
-Du måste hitta honom själv. -Nej, du lyssnar inte.
-Det är inte möjligt. -Ingen säger att det blir enkelt.
Yevgeny, snälla. Jag kan göra vad som helst.
Jag kan inte förråda Saul.
Från vad jag har sett...
kan du göra nästan vad som helst.
Ta den.
Där borta.
Fortare!
Skynda på!
Skjut!
Ladda om.
Nå?
Jag hittade ett mål.
Amerikaner?
Var? I Pakistan? Afghanistan?
Vid gränsen.
Bra.
Vad behöver du?
Sprängmedel.
Män som placerar en bomb.
Varför inte använda en chaufför?
Varför döda en av de våra när vi kan döda fienden?
För att det är ett budskap.
Om att vi inte är rädda för att dö.
Du förbereder fordonet.
Jag ska hitta chauffören.
Du vet vad det innebär om vi dödar fler amerikaner.
Det blir många år med krig.
Ja, det har du sagt.
Och jag vet nu varför min far gav upp.
För att han fick lyssna till din lilla förskrämda röst.
Förbered bilen.
-Carrie. -Ja.
-Var är du? -Jag gör som du sa.
Jag överlämnar mig till stationen. Pratade du med ryssarna?
Jag pratade med ambassadör Makarov.
Han talade med Kreml.
Fick du höra nåt?
De sa att de inte känner till nån svart låda.
De sa att det inte kan finnas nåt pris för nåt de inte har.
Jag vet att de ljuger.
De har den och de behåller den.
Jag förstår inte varför.
Carrie...
tänk.
Sa Yevgeny nåt?
Nej, han stal den och stack en nål i min nacke.
Jag hittade den, Saul.
Sanningen.
Jag vet.
Men sanningen hjälper inte om ingen lyssnar.
Gör inte det här. Överlämna dig inte.
Jag ser ingen utväg.
Du sa det själv. Du kan hamna i fängelse i år.
Det måste finnas ett sätt.
Jag kan få ut dig till Dubai.
Jag har ställen där. Du kan gömma dig.
-Jag kan inte. -Tills det här försvinner.
Jag önskar jag kunde. Du anar inte.
Men det här försvinner inte.
Det kommer att bli mycket värre.
Vad gjorde de människorna med dig?
De gav mig ett erbjudande.
Som de visste att jag måste acceptera.
Tack, Arman. Tack.
Du har varit en så god vän.
Stanna där.
Carrie Mathison. Jag är efterlyst av FBI.
Jag överlämnar mig.
Klar.
Hör på.
Jag hörde precis.
Som en gest av välvilja släpper pakistanierna vår specialstyrka.
De kommer att bussas till gränsen i Angoor Adda.
En helikopter kommer sen att frakta dem tillbaka till Kabul.
Äntligen lite goda nyheter.
Nu tillbaka till jobbet.
Mike.
Jag vill träffa teamet vid gränsen.
Varför det?
Vad menar du? De är våra mannar.
Jag behöver dig här.
Nån från stationen borde övervaka överlämningen.
Se till att de inte blivit illa behandlade.
Och gå till botten med hur de blev tillfångatagna.
Okej, ha så kul.
Du kommer inte att tro det här.
Carrie Mathison har dykt upp.
Inga vapen.
Förhörsrum ett.
Varför är mina söner här?
Var är min fru?
Hon lagar mat till männen
som en god kvinna.
Varför är de här?
-Pappa, pappa! -Pappa, pappa!
Pappa, pappa!
Pappa!
Pappa, pappa!
Pappa!
Vill du veta varför de är här?
För att du ska lyda mig.
Jag lyder dig.
Men du håller inte med.
Männen ser det och det underminerar mig.
Vad har min familj med det här att göra?
Låt mig se dem.
Är bilen redo?
Ja.
Bra.
Jag har hittat chauffören.
Nej.
Nej, nej.
Jag gör det inte.
Då dör du i alla fall.
Men först får du se mig döda din fru och dina söner.
Fatima, Qasim,
Mohammad...
Jag hörde att Mohammad vill bli ingenjör.
Skada dem inte...
De är familjen till en vekling som inte lydde order.
Min far skulle ha gjort samma sak.
Men om du kör bilen,
dör du som martyr.
Familjen till en martyr blir omhändertagen.
De behandlas med respekt.
Ge mig ditt ord.
Framför dessa män, ge mig ditt ord.
Vad gör du här?
Jag hörde att de sökte mig.
De har sökt dig i en vecka. Varför nu?
Specialstyrkan som du fick tillfångatagen
i Kohat, blir frisläppt.
Washington ordnade det.
Pakistanierna överlämnar dem nu.
De som du lurade mig att avslöja.
Allt skitsnack om en svart låda.
-Det var inte skitsnack. -Det är bara skitsnack.
Allt du säger.
Det kanske inte bekommer dig att du lurar din egen sida,
men det stör mig.
Bara säg det.
Vadå?
Det du kom hit för att fråga.
Ska du avslöja mig?
För att jag var dum nog att berätta var gömstället var.
Nej, det ska jag inte.
Hur kan jag vara säker på det?
För att jag precis lovade dig det.
Gå nu.
Om FBI ser dig när du pratar med en rysk spion
kan du få stora problem.
Carrie.
Vanessa Kroll. Vi pratade förut.
Vi spelar in. Jag är biträdande direktör Vanessa Kroll.
Även närvarande är specialagent Ray Auerbach och...
-Carrie Mathison. -Tack.
-Har jag missat nåt? -Fortsätt bara.
Det finns mycket nytt material sen vi pratade sist.
Mycket av det är nedslående.
Jag kan inte bärga mig.
Till exempel sa du att du fick höra om presidentens besök
samma morgon som han anlände till Kabul.
Men jag fick senare höra att du
föreslog resan för honom tre dagar före.
De motsäger inte varandra. Det förstår du väl?
Jag föreslog att han skulle komma. Jag visste inte att han gjorde det.
-Jag bara anmärker på det. -Det låter inte så.
Det låter som om du tror att det var jag
som fick presidentens helikopter att störta.
Var det du?
Du undrar om jag gav ryssarna information om Warners resa
och att de berättade för talibanerna som stod på plats för att skjuta ner den.
Just det.
Vad tror du?
Du träffade Yevgeny Gromov strax innan presidenten kom.
Som överenskommet med stationschefen.
Det är sant.
Mindre sant är vad du berättade om mötet för stationschefen.
Du sa att du rekryterade Gromov.
Men övervakningsbandet visar att Gromov redan rekryterat dig.
Han hade faktiskt redan en besvärande intim relation med dig,
och när du konfronterades med det, gick du med på att återvända till USA
och sen smet du undan din eskort och försvann.
Övervakningskamerorna visar att du försvann med Gromov.
Du kommunicerade tydligen med honom
utan att dina CIA-kolleger kände till det.
Får jag säga en sak?
-Visst. -För ni talar om
ett allvarligt missförstånd här.
Du pratar om mina CIA-kolleger, min stationschef,
som om jag jobbar för CIA.
Som om du eller nån annan har nåt att säga till om
hur eller var eller med vem jag tillbringar min tid.
Jag har nåt att säga till om när du ger fienden hjälp och stöd.
Om du pratar om Yevgeny Gromov,
är det snarare han som gav mig hjälp och stöd.
Jag är inte anställd av CIA.
Jag är en amerikansk medborgare under en nationell säkerhetsrådgivare.
-Jaså? -Ja.
Och jag vill ha en advokat.
Visst. Då är du anhållen
och vi tar dig tillbaka till USA.
-Vad gör hon? -Blir anhållen.
Men se på henne. Det verkar som om hon vill skickas tillbaka.
Var inte du på väg till gränsen?
Ja?
Carrie har överlämnat sig på Kabul-stationen.
FBI placerar henne på ett flyg hit, hon är anhållen.
Hon påstår att du skyddar henne. Kan jag vara uppriktig?
Det försämras fort för dig här
utan att Carrie Mathison påstår att de problem
hon har hamnat i var på grund av dig.
Du måste bygga en mur.
-Du har säkert rätt. -Ja.
Vill du veta vad hon har gjort?
Du vet att hon sökte svarta lådan från president Warners helikopter.
Hon hittade den.
Hon lyssnade på färdregistratorn.
Det är kristallklart.
Helikoptern blev inte nedskjuten.
Den kraschade på grund av ett motorfel.
Varför har du inte berättat det?
För att färdregistratorn stals av en rysk agent.
Så vi har bara hennes ord.
Nej.
Jag talade med ambassadör Makarov.
Vad sa han?
Officiellt har de inte den. Inofficiellt ger de inte den tillbaka.
Helvete.
Hör på.
Vi har fått lite goodwill
när de släppte specialstyrkan.
Jag kan jobba med det med Hayes, hålla nere temperaturen,
hålla uppe den diplomatiska pressen. Men jag behöver din hjälp.
Om du börjar prata om Carrie Mathison
och ryska agenter och försvunna färdregistratorer,
så försvinner all din trovärdighet här.
Jag vet.
Så vi är överens.
Du håller avståndet.
Jag var där när ryssarna släppte henne.
Hon kände inte igen mig. Hon hade tappat förståndet.
Och jag skickade henne till Kabul, trots att...
Jag visste att hon inte var redo.
Men det var ett jobb hon måste göra.
Vad för soppa hon än befinner sig i, är på grund av mig.
Jag vänder henne inte ryggen.
Angoor Adda-gränsövergång mellan Afghanistan och Pakistan
FARVÄL PAKISTAN
Jenna Bragg?
Joss Morrell. Högkvarteret sa att du skulle komma.
Några nyheter?
Konvojen håller tiden, de kommer om tio minuter.
De ska stanna strax efter den gränsen,
gå över, vi lastar dem och tar dem tillbaka till Chinook.
Hemma i säkerhet.
Det var lång väg för dig. Är en av dem din pojkvän?
Nej, är nån av dem din?
FARVÄL PAKISTAN
Fatima,
jag kommer att dö.
Jag har varit redo hela mitt liv,
men det är svårt...
att inte få se dig en sista gång
och hålla om dig och våra söner.
Förlåt mig för det.
Behåll det här som ett minne av den kärlek jag har för dig.
Och behåll det för att påminna Jalal Haqqani om hans löfte
att beskydda dig och vår familj,
och om Guds hämnd
om han bryter sitt löfte.
Jag älskar dig.
Kyss våra söner från mig.
Är de här nödvändiga?
Nästan hemma, grabbar.
Där är de.
Vi ska lasta på.
-Chefen, sätt igång! -Stoppa den!
Ner!
Flytta på den jävla bussen.
Herregud, flytta på bussen!
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis